Jak takhle?
Zdáš se být tak klidný, tak mírný.
Protože jsem, tady jsem šťastný.
Je to vtipné.
Jedna moje část tu chce zůstat, tady na jezeře.
Číst celý den knihy, rybařit, když dostanu hlad.
A ta druhá chce odejít, navštívit každé místo a vidět všechno.
Chce se podívat do New Orleans a do New Yorku, Chicaga,
San Francisca.
Prostě chci jít, vyrazit na cestu.
Zmizet.
Možná bys mě mohl vzít s sebou.
- Vstávej. - Co se děje?
Venku je nějaká skupina.
Cože? Proboha. Říkals, že sem nikdo nechodí.
A taky že ne, Samantho.
Vydržte, moment.
Obleč se.
Co se děje?
Pojď najít pana Tolsona a Samanthu, vrátíme se na akademii.
Tak dělej, obleč se.
Víš co, jdi pro pana Tolsona, já za váma přijdu na akademii.
Ale no tak, Lowe, vždyť to bude zábava...
Takže vy se k nám asi připojíte později.
On nás doběhne.
Ještě musí něco vyřídit.
Skvělé zprávy, skvělé zprávy, skvělé zprávy...
Můj telefon se může uzvonit k smrti.
Michiganská univerzita s námi chce uspořádat debatu.
Stejně tak Jižní metodistická, stejně tak Georgijská, kde je pan Lowe?
A kdy přijde řada na mě?
Dřív, než si myslíš, Jamesi, dřív, než si myslíš.
Kdy?
Až budeš připraven.
Já už jsem připraven.
Pane Tolsone, mně by nevadilo, kdyby James...
Co se děje?
Možná už toho mám plné zuby.
Čeho?
Koukání na ostatní, jak diskutují.
Kdy dostanu šanci prokázat své schopnosti?
Jsi náš nejlepší výzkumník, Jamesi. Bez tebe bychom to nemohli dělat.
Děláte toho beze mě hodně.
Omluvte mě.
- Jamesi. - Co je?
Jamesi. Počkej.
To, co jsi tam řekl, bylo hnusné.
Já nechci ztratit tvoje přátelství.
Jak můžeš ztratit něco, cos nikdy neměla?
Tys nikdy nebyl mým přítelem?
Možná nechci být tvým přítelem.
Možná mě bolí, když jsem tvým přítelem.
Zvedněte ruce.
Pane Tolsone!
Kde je?
- Uklidni se, Henry. - Viděli jste ho?
Nepustili nás k němu.
- Neudělali vám nic? - Ne, jsme v pořádku.
Důstojníku.
Jsem Dr.James Farmer.
Toto je William Taylor, právník pana Tolsona.
- A toto je jeho žena, Ruth. - Dobrý den.
Rád bych viděl svého klienta, prosím vás.
Williame.
Šerife Doziere, Dr.James Farmer, toto je William...
Williame, jak se daří?
- Dobře pane, jak vám? - Bylo hůř.
S Williamem jsme staří známí, znal jsem ho už jako malý.
Mohl bych teď vidět svého klienta, šerife?
Tvého klienta?
No, jak bych ti to řekl, Williame, tvůj klient je teď velmi zaneprázdněn.
Zaneprázdněn čím?
Šerife, šerife.
Máme problém.
- Pošli tam pár kluků. - Rozumím.
Pusťte ho! Pusťte ho!
- Oni jsou s vámi? - Přesně tak.
Vidíte, tohle se stane městečku, když do něj pustíte odbory.
Začnou problémy.
Lidé se bouří kvůli ničemu.
Někomu se mohlo něco stát, jestli mi rozumíte.
Šerife, je zřejmé, že nemáte žádný důkaz,
abyste zatkl pana Tolsona.
Doporučuji vám, abyste ho pustil.
Vy to doporučujete? A kdo k čertu jste?
Před pár měsíci...
byl proveden zátah na jednu krčmu.
Bylo to mírumilovné a hladké shromáždění sedláků,
kteří byli brutálně napadeni bandou násilných strážníků.
Svědci viděli, že jste tam byl i vy.
Pokud jste vedl ten zátah, šerife,
tak to vy jste porušil zákon, nikoliv oni.
Ty mi vyhrožuješ, hochu?
Ne, pane.
To bych neudělal.
Ale nemohu mluvit za ty lidi tam venku.
A nespravedlivý zákon... není žádný zákon.
A to má znamenat co?
Naštvaná masa občanů...
Bílých i černých.
Bijící se s texaskými rangery.
To byste opravdu jako místní šerif chtěl?
Kdybyste pustil Tolsona domů,
tak věřím, že ti lidé tam venku...
by šli také domů.
- Ten papír stál dvacet pět dolarů. - Cože?
Dlužíš mému otci peníze.
Posaďte se, pane Farmere.
Pane na nebesích.
Jižní metodistická to zrušila.
A Georgijská asi brzy udělá to samé.
Proč?
Dostal jsem se na černou listinu.
Mluvili o sankcích,
přemluvili děkanát, aby mě požádal,
ať přestanu pracovat s těmi zemědělci a ostatními,
řekli mi, že to není můj boj.
Takže...
věci se nemají nejlépe.
Moje akademická kariéra je ohrožena,
můj debatní kroužek nemá kam jít.
Ví někdo, kdo byl Antaios?
Samozřejmě, byla to obrovská stvůra z řecké mytologie.
Jeho matkou byla Gaia, země.
Byl neporazitelný, protože když ho někdo poslal k zemi, byl ještě silnější.
Přesně tak, sílil.
Porážka ho posilovala.
Vy jste mí studenti, já jsem váš učitel.
Podle mě to je posvátné pouto.
Takže co vám teď řeknu?
Skončit?
Protože to řekl děkan, protože to řekl šerif?
Protože to řekli texaští rangeři? Ne!
Jsem bytostně proti tomu.
Můj vzkaz vám je nikdy nekončit.
My nekončíme.
Dobře.
Co chcete, abychom dělali?
- Jděte do debaty s Harvardem. - Harvard?
Harvardská univerzita, neochvějní národní šampióni.
Pokud porazíme je, porazíme nejlepší.
Pane Tolsone, při vší úctě,
Harvard s námi nepůjde do debaty.
Ne s nějakou mrňavou Wileyskou akademií v okrese Marshall v Texasu.
Oni ví, kdo jsme, Henry.
Psal jsem jim dopisy, posílal jim odposlechy...
Ale jak se k nim dostaneme?
Když budeme i nadále vyhrávat.
Dr.Farmer mi sdělil, že Harvardská univerzita
bude za týden v Preview.
Rozdrtili jsme univerzitu Fisk.
Když eliminujeme i univerzitu Howard...
porazili bychom dvě nejlepší černošské univerzity v Americe.
A já vám garantuji, že se postarám o to, aby to Harvard neignoroval.
Dobře?
No jo...
- Najděte to, koukáte do toho? - Koukám do toho celou dobu.
- Preview, Texas. 1-27. - Ukažte mi, kde mám hledat.
1-27, tak koukejte pořádně.
- Není to tu. - Je to tam, vy to jenom neumíte najít.
Vidím 2 a vidím 7.
Dobře, teď před to ještě dejte jedničku a máte to.
Po 1-26, před 1-28.
Já si ale fakt nemyslím... Kde jste vykopal tuhle mapu?
Co děláte?
Jdu ho odříznout.
Vraťte se do auta, zavřete ty dveře.
Nikdo se nehýbejte.
Skloňte se, skloňte se.
Vy se taky skloňte.
V tom autě je negr!
Pojďte, na něj!
Tak, nikdo nikam nechoďte, a já...
dojdu pro klíče.
- Jak se máte, paní Bakerová? - Dobře.
- A vy? - Také.
- Pojďte dál, prosím. - Děkuji.
Henry.
Henry!
Ahoj zlato, jak se máš?
Tys na mě čekala?
Co se děje, zlato? No tak.
Samantho.
Zmlkni, pojď.
- Co zas? - Mlč a pojď.
- Kam jdeme? - Do jiného pokoje.
Mám ho, pane Tolsone.
Tak, sedni si.
Pojď ke mně...
obejmi mě.
Přestaň.
Jsi k ničemu.
Cože?
Myslíš, že ty jsi jediný raněný?
No jo, omlouvám se...
za všechno...
za to pití...
omlouvám se.
Já nemluvím o sobě.
Máš pravdu.
Jdu si s ní promluvit.
Ne, nikam nejdeš, takhle tě nemusí vidět.
Ne, to je v pohodě, jen si s ní jdu promluvit...
Sám si to vyřeším, nech mě bejt.
Uklidni se kluku, přestaň!
Přestaň, myslím to vážně.
Uklidni se.
Zbláznil ses?
Nikdy nezapomeneš na to, cos tam viděl!
Někdy je věšení to příjemnější, jindy ti můžou uříznout prstíky,
tvý prsty na noze, tvůj nos, uši.
Někdy ti uřezávaj genitálie.
Někdy tě stáhnou z kůže za živa.
Na to nebudeš moci nikdy zapomenout.
Co myslíš, že udělal?
Nemusel udělat nic, Jamesi, nemusel udělat nic!
V Texasu černochy lynčují.
Rozumíš?
Takže nezáleží na tom, jak jsme dobří, že ne?
O čem to... cože?
Je to všechno k ničemu.
O čem to mluvíš?
Jsme jenom hrstka černochů, kteří spolu debatí o věcech, na kterých se shodneme.
Ne, Jamesi, takhle nemluv, dobře?
- Proč ne? - Protože prostě nesmíš.
Ty ne.
Sbohem, bůh vás ochraňuj.
Kde je Samantha?
Ona s námi nejede.
Proč ne?
Co myslíš?
Vzal jsem ji na autobusovou zastávku.
Chtěla se vrátit do školy.
Chtěl jsi svou příležitost? Tak tady je.
Jak může jakýkoliv černoch hájit...
trest odnětí svobody...
když sám cítí tolik útisku ve svém vlastním životě?
Jak?
Protože zločin samotný je forma útisku.
A černoši jsou častějšími oběťmi těch nejnásilnějších zločinů,
než jakákoliv jiná rasa v Americe.
Pro nás...
je vězení nejen ochranou, ale i zadostiučiněním.
Přesně tak!
A pro kriminálníky...
to je temný dar...
Útrapy, díky kterým člověk pozná sám sebe...
které podněcují jeho touhu po svobodě...
jeho naději za spásu.
Náš další diskutér z Wileyské akademie,
pan James Farmer mladší.
Pane Farmere.
Mami?
Zlato.
Ahoj.
Tak?
Prohráli jsme.
To mě mrzí.
Tohle přišlo.
Harvard.
Co se tam píše?
- Tak to otevři a přečti si to. - Vypadá to, jako by to už někdo udělal.
Já ne.
- Tys to neotevřela? - Ne.
Nejsi dobrá lhářka.
Nahlas.
Milý pane Tolsone. Děkujeme, že jste nás informoval o vašem vítězství
v Oklahomě. Určitě si uvědomujete, že sezóna už končí
ale dnes jsme dostali další dopis
z Wileyské akademie, podepsán panem Henrym Lowem. S "e" na konci.
Vzhledem k perspektivnosti vašich studentů a...
- vaší povedené sezóny bez porážky. To už teda neplatí, no. - Na tom nesejde.
...bychom vám rádi nabídli pozvání na...
Rádi bychom vám nabídli pozvání na debatní duel v Harvardu...
...zde v Cambridge.
Dejte nám prosím vědět, zda přijímáte.
- Nikomu to neříkej. - Ne.
Nemusíte mi děkovat.
- Jen jsem vám chtěl ukázat, že také umím psát. - To stačí, děkuji.
Mohl byste pro mě něco udělat?
A copak?
Dostanete Samanthu do týmu?
Proč bych to měl udělat?
Pane Tolsone, byla to krušná noc.
Ano, to byla, pane Lowe.
Pro nás pro všechny.
A ona se na nás na poslední chvíli vykašlala.
Ne pane, nevykašlala se na nás.
Vykašlala se na mě.
To je dobrý čaj.
Vyřešit:
Kapitalismus je morální. Vy budete argumentovat souhlas.
Je to banda pouličních bankéřů.
Pane Tolsone, dlužím vám a svému týmu...
Jdete pozdě, pojďte dál. Posaďte se.
Samantho, já se...
Vyřešeno.
Tady máš makaróny a sýr, kuře, hrášek pro štěstí,
červené fazolky, rýži, kukuřičný chléb, lízátka
a dala jsem ti tam i trochu pudinku, vím, že ti nechutná, ale stejně jsem ti ho přibalila.
Děkuji mami.
Hodně štěstí, synu.
Tati...
Ano, Juniore?
Natři jim to a vrať se s vavříny, dobře?
Ano, pane.
Tak pojď, vlak už odjíždí.
Už jdu.
- Ahoj mami. - Ahoj synku.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Nastupovat.
- Nejdu s vámi. - Cože?
Nemohu opustit tento stát, zavřeli by mě.
Nemůžete nechat je vás zastavit.
Oni mě nezastavují.
já jen nechci ohrozit vaši příležitost.
Chcete vyhrát beze mě, to přece chcete celou dobu, ne?
Má pravdu.
Proč jste nám to neřekl dříve?
Protože jsem nechtěl poslouchat vaše argumenty, věděl jsem, že by byly příliš dobré.
Tak, pane Lowe, vám předávám velení.
Ať vám říkají instinkty cokoliv, naslouchejte jim.
- Ano, pane. - Tak běžte.
A co bez vás máme dělat?
Vyhrát.
Doufám, že si pro nás někdo přijde.
- Wileyská akademie? - Ano.
Jsem Harland Osbourne, Harvard mě pověřil, abych se o vás postaral, dokud budete v Bostonu.
- To jsem rád, já jsem Henry Lowe. - Pane Lowe.
- James Farmer mladší. - Pane Farmere.
- Samantha Bookeová. - Ale jistě, slečno Bookeová.
Měli bychom jít, auto mám venku.
- Já vám to vezmu. - Děkuji.
Budete ubytováni na koleji Douglese Hougha.
Tato debata vyvolala velké vzrušení.
- Opravdu? - Ano.
Bude to ve vysílání po celé Americe.
- Můžeme se jít podívat tam, kde budeme diskutovat? - Ale jistě.
Ahoj Harvarde!
Promiňte.
Můžete tu být?
To se asi brzy dozvíme, ne?
No to se podívejme, "pan Farmer".
Pět dolarů?
Lowe, já mám pět dolarů.
Jo, já taky, je to od nich hezké.
- Mám ti je pohlídat? - Ne, mých pět dolarů teda ne.
Mám pět dolarů. Mám pět dolarů.
Já také.
Ale ty moje jsou hezčí.
Jamesi, toto je urozený čaj.
Takže budeme odkusovat, nesmíme to schramstnout.
Jak to víš?
Nevím.
Dobrý den, jmenuji se Wilson. Toto je pro vás.
Děkujeme vám.
Já to nemohu přijmout, pane. To by nebylo vhodné.
"To by bylo nevhodné".
- Od koho to je? - Z Harvardu.
Od těch, co nám dali ty peníze.
Byli jsme informováni, že váš tým si přinesl...
nevyhovující podklady...
argumenty sepsané fakultou a nikoliv studenty.
Takže bylo změněno téma debaty, a vy tak budete mít stejný čas,
jako tým z Harvardu, abyste to přepsali. Čtyřicet osm hodin.
Studenti si vždycky pomáhají citáty.
Ano pane.
Oběma týmům bude k dispozici stejná literatura k čerpání zdrojů.
Nové téma bude vyřešit, zda je občanská neposlušnost morální zbraní v boji za spravedlnost.
Wileyská akademie bude argumentovat souhlas.
Děkuji, pane.
Nemohu se panu Tolsonovi dovolat.
Nikdo neví, kde je.
Takže je to pouze na nás.
Bez něj nevyhrajem.
Mýlíš se, nevyhrajem to bez tohoto pána.
Thoreau?
Tady je vaše kafe, pane.
Děkuji, pane Wilsone.
Pouze Wilson.
Děkuji vám.
- Budeš se muset... - Ale...
Chamtivost, Jamesi, ale to si necháme na protiargumentaci, musíme si nechat to nejlepší na konec.
Musíš nechat odejít publikum s...
Podle mě bychom měli použít Ghándího koncepci Satya Grahy.
Nesouhlasím, podle mě by lidé nepochopili, co ta... saragarra?
Satya graha... ze sanskrtu, znamená pravdu a poctivost.
Já ti to říkala.
Je úplně jasné, že musíme začít debatu Ghándím.
A přesně proto to neudělám.
Proč začínat něčím úplně jasným?
Protože tím tu debatu vyhrajeme.
Poslouchej se, tohle je Harvard.
Nejdřív musíme říct, co znamená neposlušnost.
Ghándí je silný argument.
Já chci vyhrát, vy chcete vyhrát?
Já chci také vyhrát.
Ale takhle to nevyhrajeme!
Kdo je kapitán? Já jsem kapitán. Nejmenoval jím tebe, ani tebe. Jmenoval jím mě.
Takže to rozhodnu já.
Takže Ghándím nezačneme.
- Vždyť jsi jen dítě. - A ty seš idiot.
Já jsem idiot?
Tak k čertu s vámi, k čertu s touhle debatou.
K čertu se mnou? Jenom protože jsem tě bránila?
Chceš odejít? Tak fajn. Já za tebou nepoběžím!
Nepoběžím!
- Vrátí se, viď? - Mně je to jedno!
Jsi nádherná, když spíš.
Ano, já vím, já vím.
Ale to mi nemůže zabránit, abych se na tebe díval.
Zavři hubu a jdi spát.
Jamesi, no tak, vzbuď se.
Ne.
Jamesi...
Pojď Jamesi, vstávej.
Co je?
Co to je?
To jsou mé poznámky.
A proč mi je dáváš?
Protože ty budeš diskutovat místo mě.
Cože?
Je řada na tobě, Jamesi.
To myslíš vážně?
- Zbláznil ses. - Je ti čtrnáct a jsi stejně dobrý jako já.
Rozhodčím se zalíbíš.
Ne, ty nemůžeš skončit.
Já nekončím, Samantho.
Tolson mě udělal kapitánem a řekl, že jsi připraven.
Jo, ale viděl jsi mě v Howardu, byl jsem hroznej.
Jo, byls fakt strašnej. Propadal ses studem do země, ne?
A jen proto se na to vykašleš, vzdáš to?
Ne.
Kdo je rozhodčí?
Cože?
Kdo je rozhodčí?
Rozhodčí je bůh.
A proč je bůh?
Protože to on rozhoduje, kdo vyhraje a kdo prohraje, nikoliv můj soupeř.
A kdo je tvůj soupeř?
Žádný není.
A proč žádný není?
Protože je pouhý tichý hlásek oproti pravdě, kterou říkám já.
Přesně tak. Říkej pravdu.
Hlásím se živě z Harvardu, z pamětní síně, v Cambridge v Massachussets.
Posloucháte rádio WNBC. Přinášíme vám dnešní debatu měnící dějiny,
mezi malou Wileyskou akademií z Texasu,
a debatním kroužkem z Harvardské univerzity.
Poprvé v historii se černošská akademie střetne s národními šampióny z Harvardu.
Studenti právě přichází na pódium, zatímco celá posluchárna mlčí.
Tento okamžik se zapíše do historie.
Vítám druhý tým z Wileyské akademie,
naše rozhodčí, publikum a díky zázraku zvanému rádio také celý národ.
Tento rok Harvardská univerzita slaví tří sté výročí své existence.
A ve Franklinu Delanu Rooseveltovi má pátého prezidenta Spojených států, který zde studoval.
Ale žádná univerzita, nehledě na to, jak skvostnou historií se pyšní,
si nemůže dovolit žít z minulosti.
Takže, ve znamení budoucnosti,
vám dnes představuji,
diskutéry z Wileyské akademie.
Samanthu Bookeovou a pana Jamese Farmera mladšího.
První na řadu přichází pan Farmer, který argumentuje souhlas.
Vyřešit:
Občanská neposlušnost je morální zbraní v boji za spravedlnost.
Jak vůbec může být taková neposlušnost morální?
Soudím, že to asi závisí na definici těch slov.
Toho slova.
V roce 1919 se v indickém Amritsaru shromáždilo deset tisíc mužů a žen,
aby protestovali proti utlačování ze strany britského impéria.
Už začal?
Tvůj bratr právě mluví, posaď se.
Jistý generál Reginald Dyer je zavřel na takovém dvoře,
a nařídil svým vojákům, aby do davu pálili nepřetržitě po dobu deseti minut.
Tři sta sedmdesát devět lidí zahynulo.
Muži, ženy, děti, chladnokrevně zastřeleni.
Dyer prohlásil, že jim dal morální lekci.
Ghándí mu na to odpověděl, ne násilím,
ale organizovanou kampaní nespolupráce.
Byly obsazeny vládní budovy,
do ulic se nahrnuli lidé odmítající se hnout.
Ani když do nich mlátila policie.
Ghándí byl zatčen.
Ale Britové byli brzy donuceni ho propustit.
On to nazval "morálním vítězstvím".
Definice morálky:
Dyerova lekce, nebo Ghándího vítězství?
Vyberte si sami.
Od roku 1914 do roku 1918
byl svět nepřetržitě zmítán válkou.
Mnoho lidí padlo.
Jen na to pomyslete.
Dvě stě čtyřicet mladých odvážných mužů,
bylo posíláno do zatracení dvacet čtyři hodin denně po čtyři dlouhé roky.
Třicet pět tisíc hodin.
Osm milionů dvě stě osmdesát jedna tisíc zraněných.
Dvě stě čtyřicet.
Byl to masakr, nesrovnatelně větších rozměrů než ten v Amritsaru.
Je na tom něco morálního?
Ne.
Jenom že Německo si chtělo zotročit celou Evropu.
Občanská neposlušnost nemůže být morální jenom proto, že není násilné.
Násilný boj za svou vlast může být velice morální.
Vyžaduje si to největší možnou oběť.
Samotný život.
Nenásilnost je maska, kterou občanská neposlušnost nosí,
aby ukryla svou pravou tvář.
Anarchii.
Ghándí věří, člověk může vždy chovat
lásku a úctu ke svým protivníkům.
I když jimi jsou diskutéři z Harvardu.
Ghándí také věří, že ti, jenž porušují zákon,
musí přijmout právní důsledky svých činů.
Opravdu to zní jako anarchie?
Občanské neposlušnosti se nemáme bát.
Vždyť to dokonce vychází z americké koncepce.
Ghándí se nechal inspirovat ne v hinduismu,
ale v Henrym Davidu Thoreauovi, který, jak se domnívám, vystudoval na Harvardu,
a žil myslím nedaleko odtud.
Můj oponent má v jedné věci pravdu.
Thoreau opravdu vystudoval Harvard,
a jako mnozí z nás,
byl trochu namyšlený.
Kdysi řekl:
"Člověk, který je moudřejší než jeho sousedé, tvoří většinu."
Idealista Thoreau nikdy nemohl vědět,
že s jeho slovy bude souhlasit Adolf Hitler.
Krása a zároveň břemeno demokracie je toto...
"Žádná myšlenka se neprosadí bez podpory většiny."
Lidé rozhodují o aktuálních morálních problémech,
nikoliv většina jednoho.
O tom, co je správné nebo špatné, nerozhoduje většina.
Ale vaše svědomí.
Tak proč by měli občané podřizovat své svědomí
veřejnému mínění?
My se nikdy nesmíme sklonit
před tyranií většiny.
Nemůžeme rozhodovat, které zákony respektovat a které ignorovat,
Kdybychom mohli, asi bych byl v jednom kuse s prostitutkou.
Můj otec je jedním z těch lidí, kteří stojí mezi námi a chaosem.
Policejní důstojník.
Vzpomínám si na den, kdy jeho partner,
jeho nejlepší přítel,
byl zastřelen při plnění povinnosti.
Nejživěji ze všeho si pamatuji výraz v tváři mého otce.
Nic...
co se příčí zákonům, nemůže být morální.
Nehledě na to, jak to pojmenujeme.
Proč nic neříká?
V Texasu...
lynčují černochy.
Já a mí druzi,
jsme viděli oběšeného muže.
Dokonce ho i zapálili.
Přijeli jsme k tomu běsnícímu davu.
A museli jsme se sklonit k zemi.
Pohlédl jsem na své druhy.
Viděl jsem strach v jejich očích.
A co hůře, stud.
Čím se tento černoch provinil?
Že musel být bez soudu pověšen v temném hlubokém lese?
Byl to zloděj?
Byl to vrah?
Nebo jen černoch?
Byl to zemědělec?
Nebo kazatel?
Čekaly na něj doma děti?
A kdo jsme my, že jsme tam jen tak seděli?
A neudělali nic.
Nehledě na to, co udělal, kriminálník byl ten dav.
Ale zákon s tím nic neudělal,
jen nás nechal v pochybách tázající se, proč.
Můj oponent říká,
že nic, co je protizákonné, nemůže být morální.
Ale v zákoně se nepíše nic o tom,
že černoši nesmí vlastnit domy, že nesmí být přijímáni na školy,
do nemocnic, nebo že můžeme být lynčováni.
Svatý Augustýn řekl:
"Nespravedlivý zákon není žádný zákon."
To znamená, že mám právo, dokonce povinnost, bránit se.
Ať už násilím nebo občanskou neposlušností...
Měli byste se modlit, abych si zvolil to druhé.
V dnešní debatě
mezi Harvardskou univerzitou
a Wileyskou akademií.
A vítězem se stává...
Wileyská akademie.
Po sedmi letech, v roce 1942, James Farmer mladší
založil Radu rasové rovnosti
a stal se přední postavou v hnutí za občanská práva.
Po dlouhém životě učitele a spisovatele
v roce 1961 James Farmer starší zemřel.
Den předtím, než se právník Samantha Bookeová,
vydala na svou první cestu svobody do Alabamy.
Henry Lowe šel studovat teologii
na Kalifornskou univerzitu
a stal se ministrem.
Melvin Tolson se stal světově známým básníkem.
I nadále pracoval na projektu Odborů jižních farmářů.
Ten měl koncem roku 1936 31,000 členů v sedmi státech.
Po celých deset let debatní kroužek z Wileyské akademie nenašel přemožitele.
přeložil: Poe Lagger
přečasoval Marty
www.titulky.com